Fanny!
Mor!
Siri!
Maj!
Farmor!
Jeg over 17 land nå konge er, og hør hva jeg befaler!
Alexander! Hvordan går det?
Vil du at vi skal spille kort?
FAMILIEN EKDAHL FEIRER JUL
Det blir lengre for hvert år.
Frykt ikke, Josef kjær din engel er deg alltid nær.
Nå sender jeg et hastig bud ifra din Skaper og din Gud.
Maria og barnet skal du vekke fort og føre dem fra landet bort.
Herodes truer med sin morderhand hvert guttebarn i dette land.
Alt har jeg på minnet lagt. Jeg skal gjøre som du har sagt.
Pris skje Gud! En himmelsk lønn til Ham som verner slik min sønn.
Så slutter nå vårt spill. Det slutter godt, en slutt så mild.
Reddet er Guds sønn for visst. Reddet er vår Jesus Krist.
Av dette alt vi lære kan at Herren verner om hver mann,
hver kvinne og hvert barn forsann!
Stjernen ifra Betlehem leder oss ei bort, men hjem.
For barn, for alle, ham og henne må julelys så lystig brenne.
En jul så rik og kjær ønsker vi til hver især!
Ingen må i mørket stå igjen.
En god jul til alle, hver og en!
Det er tradisjon at vi lager fest for teaterpersonalet på scenen.
Gjestene blir noe blandet, ulikt vårt vanlige klientell her.
Men jeg fraber meg overlegne miner.
Jeg vil se glad sjenerøsitet, varme og hjelpsomhet. Oppfattet?
Alma og Petra tar julekurven. Selv tar jeg punsjbollen.
Vi er klare?
Fremad marsj!
Kom, Carlchen! Vi må ikke komme for sent til din mor-som i fjor.
Skynd deg nå.
God jul!
God jul, Oscar!
Vær så god! Ta for dere! Stig på!
Når du har gitt Ismael middag, slukker du i butikken og låser.
Jeg har nøkkel med meg.
- God natt, Aron. - God natt, onkel Isak.
- Det er 43. gang vi feirer jul sammen. - Er det virkelig mulig, frøken Ester?
- Ja, det er rart. - Lille frøken Ester...
- God aften, fru Ekdahl. - God aften, piker.
Gå inn til de andre pikene, Alida.
- Hvorfor er du sur? - Jeg er ikke sur.
- Du er alltid sur julaften. - Hva mener De?
Du hører hva jeg sier. Du er sur.
Jævla kjerring!
Kjære venner...
I 22 år har jeg som direktør stått her og holdt tale.
Uten å ha anlegg for den slags opptreden.
Særlig med tanke på min far som var en stor festtaler og...
Min eneste begavelse, hvis en kan snakke om begavelse i mitt tilfelle, -
- det er at jeg elsker denne verden innenfor de tykke murene her.
Og jeg er glad i menneskene som arbeider i denne lille verden.
Der ute er den store verden.
Iblant klarer den lille verden å speile den store verden, -
- slik at vi forstår den litt bedre, -
- eller så gir vi folk som kommer hit en mulighet -
- til i et kort øyeblikk -
- eller i noen sekunder...
... i noen sekunder å glemme den vanskelige verden der ute.
Vårt teater er en liten...
... et lite rom av orden, system, omsorg...
... og kjærlighet.
Jeg vet ikke hvorfor jeg føler meg så...
... komisk høytidelig akkurat i kveld.
Kan ikke forklare det. Tror jeg må få fatte meg i korthet.
Min hustru og jeg og den øvrige familie Ekdahl, -
- min bror Carl, jeg tror han er her...
Vi ønsker alle en hyggelig og god jul.
Håper vi møtes 2. juledag - styrket i kropp og sjel. God jul!
Isak!
God jul!
Jeg forstår ikke hvor det blir av dem. De burde jo vært her for lengst.
Oscar holder vel en lang og kjedelig tale.
- Jeg syns jeg hører dem... - Ester, gi meg pelsen!
Der kommer familien min.
God jul, farmor!
Mamma! Du er så vakker!
Hva er det, skatt?
Moster Emma! Så hyggelig å se deg!
Velkommen!
- Og hvor er så Carl og Lydia? - Har de tatt feil av tiden?
Vi har spist julemiddag halv fem i alle år.
Alexander! Spring ned og se om de er der.
- Hold kjeft! - Vi kommer for sent hvert eneste år!
Ikke mer nå, mein Carlchen.
Mamma!
- God jul. - Da kan vi endelig få spise.
Helan går, sjung hopp fadderallan lej.
Och den som inte helan tar han heller inte halvan får.
Helan går!
Sjung hopp fadderallan lej!
Skål, Isak! Og frøken Alida! Skål!
Jeg har halsbrann. Forferdelig! Må ta en pille.
- Så forferdelig! - Familien Ekdahl blir min død.
Etter forrige jul fikk jeg en nyrelidelse. Lå i tre uker!
- Det gjorde like vondt som å få barn. - Har De barn?
Nei, bevare meg vel. Hvordan det?
Jeg trenger en husholderske, frøken Alida.
Tusen takk, men jeg trives nok altfor bra her.
- Vi snakker om saken. Etter nyttår. - Snakke om det kan en jo...
Min bror Gustav Adolf er storartet!
Så brunes brystet, i mye smør, og så litt fint flesk.
Farsen legges på brystet, og øverst flesket.
Portvinssaus med sjampinjong helles over det hele.
Hej. Tomtegubbar! Slå i glasen och låt oss lustiga vara.
En liten tid vi leva här, med mycken möda och stort besvär.
Hej. Tomtegubbar! Slå i glasen, och låt oss lustiga vara!
- Ingen appetitt, frøken Ester? - De spiser lite selv, frøken Vega.
- Det er ikke så lett. - Nei. Det har De rett i.
Det passer seg ikke å sitte sammen slik.
- Nei. Lite passende. - Å sitte om hverandre slik her.
Gamle-direktøren bestemte.
- Uansett, pinlig er det likevel. - Ja. Det er pinlig.
Fanny- nå har vi det hyggelig!
- Vi spiser for lenge. - Ja. Du lurer vel på julepresangene.
Gjør ikke du?
Jo visst! Jeg lurer forbasket på hva denne kvelden fører med seg!
Frau von Bahlen!
Min kjære mann bønnfalt meg om å synge noe.
Jeg har sagt at jeg ikke kan, men han er så sta.
Han sier at min sang minner ham om våre ungdomsår i München.
Han er så rørende. Han er iblant som et barn.
Din far er helt storartet!
Du tror jeg er ironisk?
Når jeg føler meg bra, er jeg aldri ironisk. Derfor skal du tro meg nå.
Og så gulrøtter, rosenkål, hvitkål, rødkål og blomkål.
Og så konjakk over det hele!
Det får vi prøve trettendedagen, hvis vi lever, da!
Kjære venner! Nå har jeg lyst til å holde tale.
Men det akter jeg ikke å gjøre!
- Det er min 24. jul her. - Er det virkelig mulig?
Karl-Henrik døde i 79.
Han ville vært 98 år i dag.
Jeg var 19 da vi giftet oss.
- Stor aldersforskjell. - Ja. Men du var vel forelsket...
Min søster giftet seg også med en eldre mann.
Han døde tre måneder senere og etterlot seg en formue.
Det gjorde ikke Karl-Henrik.
Sitt nå ordentlig, for en gangs skyld.
Albuene ned, rett i ryggen. Du har en forferdelig bordskikk!
Du som sitter ved siden av pappa... Spør om man kan få slippe -
- oppdragelse julaften!
- Er du sint for noe? - Slett ikke. Hvordan det?
- Du ler ikke som alle de andre. - Enkelte har vondt for å le.
Noen bærer kanskje på en stor sorg.
Og den blir bare større når alle de andre er glade?
For enkelte er julen litt vanskelig.
- Det er så mange minner... - Kanskje du blir glad neste jul.
Du som er så rik, kan vel få hvem du vil.
- Det sier far iallfall. - Hyggelig å høre!
Og De gifter Dem og flytter fra oss, frøken Berta?
Det blir så tomt etter Dem. Både min hustru og jeg...
Men De har visst klart å trøste Dem.
- Skål for gamle tider, frøken Berta! - Skål, direktør- og lykke til!
Rim til grøten!
Vår grøt er oss så fast en borg.
Den er vår mat den trygge.
På grøten i all nød og sorg
vårt håp vi pleier bygge.
Se! Jeg har fått mandelen!
Et firfoldig leve for årets kommende brud. Hun leve!
Nå er det jul igjen, og nå er det jul igjen, og julen varer helt til påske...
Hva sier du til et lite besøk på rommet i kveld, frøken Maj?
- Hvordan går det? - Bra.
Tror jeg må hjelpe pikene med juletreet.
Gubben min har begynt å gjøre lille Maj sin oppvartning.
- Blir du ikke sint? - Hvorfor det? Jeg syns det er ganske søtt.
Kom her!
Nå skal onkel Carl by på et hei dundrende julefyrverkeri!
Stans her...
Alexander!
Nummer ett!
Nå kommer nummer to!
Nå kommer... den tredje. Alexander- hit med lyset!
Og det skjedde i de dager at det utgikk et bud fra keiser Augustus -
- at all verden skulle innskrives i manntall.
Dette var den første innskrivning i den tid Kvirinius var landshøvding i Syria.
Og alle gikk for å la seg innskrive, hver til sin by.
Men også Josef drog opp fra Galilea, fra byen Nasaret, -
- til Judea, til Davids stad, som heter Betlehem, -
- fordi han var av Davids hus og ætt, -
- for å la seg innskrive sammen med Maria, sin trolovede, -
- som var fruktsommelig. Men det skjedde mens de var der, -
- da kom tiden da hun skulle føde.
Og hun fødte sin sønn, den førstefødte, og svøpte ham -
- og la ham i en krybbe, fordi det ikke var rom for dem i herberget.
- Gir du deg? - Nei!
Gir du deg?
Unnskyld, det ser visst litt uryddig ut.
Kom opp til oss, så skal du få en julegave.
Takk, snille fru Ekdahl.
Se så, barn. I seng nå!
Skynd deg, Alexander. I seng nå, unger!
- Så leser vi aftenbønn. - Kjære Gud, takk for i dag.
Hjelp meg å bli snill. La engelen være hos meg hele natten.
Gud bevare far og mor og farmor, meg selv og mine søsken, -
- onkler og tanter, frøken Vega, frøken Ester, Maj, Siri og Berta, -
- Alida og Lisen og onkel Isak og alle mennesker. Amen.
Alexander! Se hva jeg fikk i julegave.
Se hva jeg fikk av fru Ekdahl!
Er jeg ikke vanvittig vakker?
Jeg ser ut som en dame!
I natt kan du ikke sove i sengen min, for jeg får besøk.
Jeg kan jo ikke ha så mange menn i sengen!
Men du er skatten min. Det vet du.
Kan du ikke lese noe, mamma?
- Du leser så nydelig. - Jeg vet ikke...
Jeg får styrke meg litt, da. Hva skal jeg finne på?
Ensam jag skrider fram på min bana.
Längre och längre sträcker sig vägen.
Ack, uti fjärran döljes mitt mål!
Dagen sig sänker, nattlig blir rymden.
Snart blott de eviga stjärnor jag ser.
Men jag ej klagar flyende dagen.
Ej mig förfärar stundande natten.
Ty av den kärlek, som går genom världen,
föll ock en strimma in i min själ.
Nå får vi si godnatt. Vi skal opp tidlig.
Carlchen! Du må våkne nå, vi skal hjem!
God natt, mamma. Carl er litt trett, jeg hjelper ham.
God natt!
Der ligger hun, den vakre piken, den stakkars Arabella...
Hun vet ikke hva som venter henne.
Hun er alene... i hele huset.
Moren er død, faren rangler med uredelige svirebrødre.
Hvem kommer der? Klokken slår 12. Jeg blir redd!
Hva er det for en fryktelig hvit skikkelse -
- som svevende på månestråler nærmer seg sengen min?
Det er min døde mor! Det er min mors ånd...
Nå må dere roe dere litt her!
Sov nå, unger! God natt!
Det lukter parafin i barneværelset.
- Det er ingen parafinlampe der. - Det lukter iallfall parafin.
Skal se etter hva det kan være.
Det lukter virkelig parafin.
Sover dere, pokkers unger?
Hva holder dere egentlig på med?
Merkelig...
Det var merkelig.
Dette er en stol, men ikke hvilken som helst stol.
Den ser riktignok ut som en enkel barneværelsestol av tre.
Nokså slitt og ubetydelig. Men... skinnet bedrar.
Det er nemlig verdens kosteligste stol!
Den tilhører keiseren av Kina -
- og har på underlig vis havnet i det ekdahlske barneværelset.
Men pass på, mitt herskap!
Se nøye på den. Få opp gluggene.
Ser dere det hemmelighetsfulle lyset som stråler ut fra den?
Den er selvlysende, ja. Se hvordan den lyser.
Hvorfor lyser denne stolen? Hvorfor funkler den i mørket?
Det skal jeg røpe. Men husk: Det er en hemmelighet.
Den som nevner gåtens løsning, er dødsens! Sverger dere å tie?
Ikke så høyt! Mor kunne høre oss. Da er det slutt på forestillingen.
Dette er verdens kosteligste stol.
Den er laget av et metall som bare fins 59 000 m under jorden.
Og bare i Kina. Det ser jo ut som diamantkrystaller, -
- men er uendelig mye finere, mer kostelig.
Stolen ble laget for 3000 år siden som bursdagsgave til keiserinnen.
Hun var liten, ikke stort større enn Fanny, men verdens vakreste kvinne.
Hun satt hele sitt liv på denne stolen.
To tjenere fulgte henne overalt, bar stolen mellom seg.
Da hun døde, ble hun begravd sittende på den stolen.
I 2000 år satt hun i graven der, stolen funklet i mørket, -
- lyste tvers igjennom keiserinnens lille skikkelse.
Men så kom en røverbande, brøt seg inn i gravkammeret, -
- puffet ned keiserinnen! Hun ble forvandlet til støv.
Og så røvet de stolen.
Nå tilhører den dere - verdens kosteligste stol!
Vær forsiktig med den, den er svært skjør. Den kan lett falle fra hverandre.
Ta varsomt på den! Sitt forsiktig!
Snakk med den - minst to ganger daglig!
Pust på den!
En sånn satans dum liten stol!
Så slitt... og latterlig! Usedvanlig stygg er den også.
Jammen tror jeg ikke den forbannede stolen vil bite meg i baken!
- Det skal den få for... - Ikke rør den!
Er dere ikke riktig kloke! Om to timer skal vi stå opp.
Kan vi få være med i Hamlet?
- I denne saken bestemmer far. - Mor bestemmer.
- Dere skal på skolen dagen etter. - Vi kan være pasjer i første akt.
Er dere ikke med i siste akt, kan dere ikke være med i første.
Det kan likevel ikke være de samme pasjene.
Da er betingelsen at alle lekser er gjort, -
- og at det er rett hjem etter hoffscenene.
Og ingen sutring når dere skal opp om morgenen.
Nå har jeg kokt god, sterk kaffe, mye bedre enn skvipet til frøken Vega.
Hva er klokken? Ti over tre - da kan vi sitte i to timer.
Så må jeg skifte til juleotten.
Så deilig det er å ha deg her!
Du er min beste venn. Hva skulle jeg gjøre uten deg?
I fjor syntes jeg det var morsomt med julen. I år ville jeg bare gråte.
Jeg holder vel på å bli gammel.
- Synes du jeg er blitt gammel? - Du er blitt eldre, ja.
Jeg ville bare gråte. Men det er jo moro med barnebarna.
Oscar ser dårlig ut. Han sliter seg ut på teatret.
Og det at han skal spille Gjen- ferdet! Han burde spare seg litt.
Dessuten er han en elendig skuespiller!
Tro om Emilie forstår at han er svak nå og trenger hvile.
Jeg får snakke med henne.
Oscar er dyktig og samvittighetsfull.
Teatret bærer seg, gir faktisk overskudd! Er det ikke morsomt?
For noen år siden måtte jeg bidra med minst 50 000 i året. Greit nok, -
- men Oscar likte ikke å be meg om penger.
I motsetning til Carl. Han bad om et nytt lån, men jeg sa nei.
Ber han deg om å få låne, må du også si nei.
Gang på gang ordner jeg opp alt for ham.
Etter et år er han i ny knipe.
Han sier at han ikke går til ågerkarler. Vet du noe?
Jeg vet ingenting.
Og dette tyske mennesket han er gift med... At Carl kunne falle for henne!
Det må være noe erotisk. Hva tror du?
- Erotisk? Jo, kanskje noe slikt. - Du hører ikke etter hva jeg sier.
Hovedsaken er at du holder meg med selskap.
Carl og Gustav Adolf er over- erotiske. Det var faren også.
Jeg syntes det ble litt mye av det gode, men jeg nektet aldri.
Gustav Adolf er verst. Jeg har snakket med Alma om det. Hun bryr seg ikke om -
- hans små sidesprang. Han er verdens snilleste og dyktigste ektemann.
Heldigvis tenker Alma slik.
En burde kanskje advare denne lille Maj...
Riktig søt, må jeg si... flink med barna, vakre farger, nett figur.
Synd at hun halter, stakkar. Men det man ikke blander seg i, -
- behøver man ikke trekke seg ut av, sa mormor alltid.
- Sover du? - Nei, nei...
Carl og Gustav Adolf fikk for mye - og Oscar fikk ingenting.
En tragedie for Emilie som er så varmblodig.
Da hun gikk gravid med Fanny, fortalte hun meg alt sammen. Stakkars pike!
Hun har ordnet sine affærer på en usedvanlig taktfull måte.
Oscar og Emilie er sterkt knyttet til hverandre.
Det er et lykkelig ekteskap, tross alt.
- Er du lei for at du er blitt gammel? - Nei, alt blir jo bare verre.
Verre mennesker, verre maskiner, verre kriger- og verre vær!
- Det er godt snart å være død. - Du er en fæl gammel verdensforakter.
Jeg ser ikke slik på tingene.
Det forhindrer jo ikke at jeg vil gråte.
Er det ubehagelig om jeg gråter litt?
Nei, det går ikke.
Jeg får drikke litt mer konjakk.
Hva ler du av?
Husker du da vi satt der i sofaen og kysset hverandre som gale?
Du hadde knappet opp blusen min, du knappet visst opp noe annet òg...
Med ett trekkes portièren til side - og der står min kjære mann!
Det var som i et stykke av Feydeau.
Jeg skrek, du prøvde å styrte ut...
Han løp etter pistolen sin, jeg hengte meg fast i bena hans.
- Og så ble dere venner for livet. - Ja. Han var et storsinnet menneske.
Nå gråter jeg, ser du.
Det glade, fine livet er slutt.
Det fæle, skitne livet kaster seg over oss. Sånn er det.
Nei, dette går virkelig ikke an. Nå skal jeg vaske meg, sminke meg, -
- ordne håret, ta på meg korsett og silkekjole.
En gråtende, ømhetstørstende kvinne blir til en sindig farmor.
Vi spiller våre roller. Noen gjør det slurvete, andre gjør det med omsorg.
Jeg tilhører siste kategori.
God natt, min skjønne Helena.
Du var en søt elsker, du var som markjordbær.
Fruen ville ha hjelp til morgen- toalettet. Klokken er ti på fem.
Et konditori ved Slottsgaten!
Egne bakverk, småkaker, bløtkaker, konditorkaker og konfekt.
Hva, Majaliten, ville ikke det være noe?
Du bestyrer det hele, du er sjefen.
Senest i går sa jeg til Alma: "Denne lille Maj, hun er jo en prinsesse!"
For noen bryst du har, la meg se ordentlig...
Du gjør meg gal! Ikke vær redd.
Jeg er en herlig elsker- det sier alle kvinnfolk!
Når De har fått meg på rygg, glemmer De nok konditoriet.
Nei, jeg sverger! Gi meg noe å skrive på...
Her er en penn.
Nå skriver jeg: "Maja Kling"-
- "bestyrer mitt konditori." Undertegnet "Gustav Adolf Ekdahl".
"Julenatt 1907." Dette er en kontrakt.
Bare vis den til en advokat hvis jeg skulle glemme løftene mine.
Vær forsiktig, så jeg ikke kommer på tjukken.
Hva syns du? Onkel Gusten er ganske koselig?
Har du kjent et sånt trebein! Hei sann! Pokker!
Raketten fyrte av på sekundet!
Sånt hender. Var det ikke herlig?
- De er litt av en grabukk, direktør. - Og du er mitt lille lam.
Jeg må legge meg ned. Har spist og drukket for mye.
- De er vel ikke dårlig? - Har det som en prins i en bakerbutikk.
Eller rettere sagt i et konditori!
Man kan jo ikke føle seg dårlig sammen med deg. Sett deg overskrevs!
De er helt umulig.
Nå har vi det helt paradisisk svinaktig, hva!
- Som hjertet Deres dunker! - Jeg har et fantastisk godt hjerte.
Nå må jeg få ny seng.
Du skal få konditori, leilighet, vakre møbler og en stor seng.
- Og pene klær. - Ingen skal være vakrere enn deg.
Du skal være min elskerinne. Jeg kom- mer hver lørdag og onsdag klokken tre.
De er dum.
Ja, en ordentlig dumrian.
Jeg er vel ingen dumrian.
Jo, siden De tror at jeg ville motta noe av Dem.
Jeg bare tøyser...
- Hvordan tøyser...? - De ble vel ikke sint?
Nei, men jeg vil ikke behandles som en idiot.
- Ikke le. - De er så fornøyelig.
Jeg liker ikke å bli ledd ut.
Jeg blir forkjølet - har vondt i halsen.
Det klør i tennene.
- Det er iskaldt. Hvorfor fyres det ikke? - Vi har ingen kreditt hos vedhandleren.
Vi skylder 150 kroner. Das weisst du doch.
Du har faen ikke lært å snakke svensk på 23 år! Snakk svensk!
Jeg spurte mamma om å få låne ti tusen for å rydde opp i sakene.
Hun viste meg et papir der det stod at jeg skyldte henne 37 000.
- Ufattelig. - Gå til jøden.
Har alt vært der. Jeg betaler en helvetes ågerrente!
Er jeg ikke punktlig, viser han gjeldsbrevet til mamma.
Jeg har noen smykker...
Det skulle ta seg fint ut - at jeg løp til pantelåneren!
Legg deg nå, mein Schatz.
Jeg er kvalm.
Noe i veien med sildesalaten. Den smakte muggent.
Mamma, den gjerrige kjerringa, har den nok fra påsken.
Hvorfor giftet jeg meg med deg? Du er stygg, fattig og ufruktbar.
Du kunne ikke engang gi meg et barn.
Du ligger jo aldri med meg. Ich sage aber nichts.
Snakk svensk!
Stakkars Carl, så ulykkelig du er. Var du ikke nedtrykt, ville du ikke være så slem.
Dekanus kjefter og sier at jeg forsømmer forelesningene.
Men jeg er det forbannede uni- versitetets eneste sanne forsker!
Ingen bryr seg om det. Jeg har en forferdelig hodepine.
Og så må vi gå til den forbannede juleotta. Bare tvang overalt!
Og så må man smile høflig: Mamma, så nydelig du er i dag!
Kjære Emilie, så vidunderlig har du aldri spilt juleengelen!
Broder Oscar, du lykkes med alt du gjør! Hva kommer det av?
Hva kommer det av?
Kom Carlchen. Kom und sett deg her hos meg.
Du lukter vondt. Vasker du deg ikke? Eller begynner du å råtne?
Jeg lukter slett ikke vondt. Du har lukt-hallusinasjoner.
Det blør...
- Skal jeg legge på et omslag? - Nei.
- Vil du ikke prøve å sove litt? - Jo.
Jeg syns så synd på deg.
Hvordan blir man en middelmådighet?
Kan du si det?
Hvordan faller støvet? Når har man tapt?
Først er jeg en prins som skal arve kongeriket.
Plutselig, før jeg vet ordet av det, er jeg avsatt.
Døden rører ved meg.
Det er kaldt her, og vi kan ikke betale veden.
Jeg er dum og ondskapsfull.
Verst er jeg mot den eneste som bryr seg om meg.
Du kan aldri tilgi meg. Jeg er en drittsekk og en tølper.
- Jeg kan lage en vintoddy. - Ikke vær så forbannet servil!
Tørk deg rundt munnen. De ekle, våte leppene dine...
- Jeg mener ikke å være slem. - Jeg vet det, mein Liebling.
Å, søvnløshet, fattigdom og ydmykelser!
Strekk hånden ut og du famler i tomheten.
Hvorfor er jeg så jævlig feig?
Carlchen...
- Du har dine fornøyelser. - Ikke mer nå, Liebling!
Ingenting berører deg. Jeg slår deg, du kysser min hånd.
Jeg spytter på deg, du tilgir. Du er motbydelig!
Jeg holder ikke ut din kjærlighet. Du må dra hjem. Vi skal skilles.
Endelig skal jeg slippe å se deg, lukte deg, høre kaudervelsken din, -
- slippe din omsorg, din klissete kjærlighet.
Når du er ulykkelig, sier du alltid slikt. Jeg bryr meg ikke om det lenger.
Jeg vil sove.
Kanskje drømmer jeg om en velduftende kvinnekropp, -
- små bryst, smale hofter, lange ben.
Svarthåret, munter, leende.
Hun holder om meg med armer og ben, trykker seg inn til meg.
Vi kopulerer, hennes skjød er fast og gavmildt.
Å, helvete på jorden...
Alderdom, fengsel, vemmelse...
Nei, mein Carlchen! Hold opp!
Ikke rør meg, for helvete!
Vet du hvorfor jeg hater deg så jævlig?
Du er et speilbilde. Unnfallenheten speiler unnfallenheten.
Middelmådigheten speiler middelmådigheten.
Jeg ser at du lider, men du finner deg i det.
Det er den store forskjellen. Jeg finner meg aldri i det!
- God natt. - God natt.
Jaha du... Gustav Adolf.
- God morgen, pappa. - God morgen, Petra.
Får jeg ingen kyss?
- God morgen, Gustav Adolf. - God morgen, Alma.
Petra... Stek tre egg med skinke til pappa. Og to knekkebrød med brunost.
- Hva vil du drikke? - Øl.
Du vet hvor ølkassen står. Nei, ta porter i isskapet.
Ikke stå der og glo! Skal være hos farmor om en time.
Gi meg en konjakk...
Har hengt frem klærne dine.
Det er varmt vann, hvis du vil ta et bad.
- Skynd deg nå. - Yes, sir!
- Du er nå forbannet stilig... - Du er en stor drittsekk.
- Bli med i sengen litt! - Har akkurat satt opp håret.
Da tar vi det stående.
- Petra kommer med frokosten. - Vi låser.
Kom da, men la det gå fort.
Jeg tror ikke jeg klarer det. Det må være noe i veien.
- Du er vel ikke syk? - Nei, jeg er i fin form.
Legg deg på sengen.
- Skal jeg ta inn frokosten? - Ja takk.
Tenk at jeg ikke har slått deg i hjel.
Hva sier du nå da?
- Det er visst ganske kaldt. - Jeg tror det blir veldig kaldt.
Termometeret viser minus 20.
Ikke gjesp ved bordet, Alexander.
Skål, broder Carl!
Jeg hørte at biskopen holder høymesse i dag.
Jeg kan ikke noe for det. Din far er ikke riktig klok.
Unnskyld.
Ja, mine venner. Nå er tiden inne.